- Er det greit med grønn te, Hillary? - Ja. Takk.
Da jeg kom til New York og måtte forsørge meg for å kunne skrive...
...trodde jeg at jeg skulle bli servitør eller lærervikar.
I stedet ble jeg sexarbeider i et merkelig klinisk rekkehus i Midtown-
-og... Vet du hva?
Jeg har aldri vært lykkeligere.
Jeg forstår ikke. Du flyttet hit for å skrive-
- så hvordan kunne du få det du ville ved å tilfredsstille andre?
Det er jo den feilen vi alle gjør.
Vi tror at forfatter innebærer å være helt og holdent uavbrutt.
At det betyr stillhet og et eget rom. Men nei, det er tullprat.
Tullprat. Det er det vi antar at en mannlig forfatter har. Eller hva?
Det kan føre til uhyggelig solipsisme og frakobling fra menneskeheten.
Ikke for å nevne noen navn, men Martin helvetes Amos-
- Woody Allen, Saul Bellow...
Gir man menn det rommet de vil ha, lider arbeidet deres og dem selv.
Jeg trodde at jeg strebet etter et øyeblikk der alt annet forsvant-
- og der jeg bare var ensom og kunne gi tankene fritt utløp.
Ja, men det er tullprat. Kan du engang forestille deg det?
Kan du det? Jeg er ikke mor, og det er det en grunn til.
For barnløshet er den kvinnelige forfatterens naturlige tilstand.
Skriv det ned og venn deg til det.
Jeg hater forestillingen om at barn gjør en til en del av verden.
Jeg trenger ikke et barn for å kunne se meg rundt.
Skjønner du? Det handler ikke om å trykke en lastebil gjennom vagina.
Ja. Da skal jeg bare si det.
Er det å være både forfatter og kvinne like vanskelig som det virker?
Vanskeligere.
Jeg er ikke redd.
Så lenge jeg kan holde mor i live, er jeg ikke redd.
Mener du at oppdraget ikke skremmer deg?
Det som skremmer meg, er å miste kvinnen som oppdro meg.
Det som skremmer meg, er kreften som tar over hennes kropp og bevissthet.
Og frarøver henne oksygen og livsvilje.
Det som skremmer meg, er verden.
Nei, jeg er ikke redd.
- Kutt! - Helvetes...
Kutt nå, vær så snill!
- Ta en pause, Jadviga. - Hva er det?
Du formidler fortsatt ingen følelser. Ingenting. Det er ikke greit.
Jeg fatter ikke hvorfor han snakker så mye.
Han er redd og har ikke snakket om morens sykdom før nå.
Hva er det som gjør at han plutselig vil prate i vei...
- Det er forklarende replikker. - Ja, jeg vet det.
Jeg hadde gjort det bedre uten replikker.
- Hvilke replikker vil du si, da? - Ingen replikker.
Ingen replikker, ingen historie, bare...
Jeg vil ha replikker noen ganger, regissør Olatta.
Andre ganger ikke. Det kommer an på.
Du er begavet, men jeg orker ikke å diskutere mer! Jeg blir frustrere!
Jeg er også veldig "frustrere"!
Vi vil det samme. Vi vil lage best mulig film på kortest mulig tid.
Jeg mener bare at vi er begrenset...
Det er så jævla uhøflig å snakke om noen...!
Faen ta dette!
Ha det, hyggelig å møte deg. Lykke til med din sønns skoleavslutning.
Jeg går nå.
Hva, hva, hva?
Denne klør som bare faen!
Du er så sexy.
- Jeg vil komme. - Knull meg. Ja, kom nå.
- Jeg kommer når du har kommet i meg. - Ok, bra.
- Skal vi telle ned? - Ja, fem, fire, tre, to...
Du kom for tidlig. Jeg er snart ferdig.
Jeg vil dø inni munnen til en løve sammen med deg.
Da kan vi være sammen for alltid, til og med i dødsøyeblikket vårt.
Din død og min død. Eller hva?
- Hallo? - Hva? Ja.
Hva er det?
Jeg ville dø for å få høre noen si det. Det er jo poesi.
Ja, det er poesi. Det er vakkert og smigrende.
- Bra. - Ja.
Men kan vi ikke bare spise middag en gang?
Vi har ikke møttes på lenge. Du er alltid på prøver eller leir.
Det er ikke min skyld om jeg vil bli sterk for min egen skyld.
Det er kjempebra. Og du er sterk. Jeg mener bare...
Jeg vil være i løvens munn med deg. Det høres fint ut.
Det virker koselig, varmt og spennende. Og farlig.
Men kan vi ikke også spise dumplings og ta noen øl og snakke litt?
Ja. Det ville vært flott.
Om jeg skulle beskrive en ideell plan, er det min ideelle plan.
- Da gjør vi det i kveld. - Nei, jeg har en greie i kveld.
Ikke spør, det er altfor langt og kjedelig å forklare.
Men... Det vil bli et mareritt å komme seg nordpå.
Tror du at om jeg tar en Uber-
- kan det bli verdt det hvis jeg mediterer og leser e-post i bilen?
Eller skal jeg meditere på toget?
Sist jeg prøvde det, satt en fyr bredbent ved siden av meg.
Det er vanskeligere, men kanskje bra å utfordre oppmerksomheten min.
- Men det er mye sikrere... - Hva?
Skal jeg ta en Uber?
Hva?
Uber? Ja. Skal du ta en Uber?
Det svir i urinrøret mitt.
Det føles som om jeg har en piperenser inni der.
"Lov og orden: UVI".
Det er ikke morsomt. Det gjør kjempevondt, ok?
Jeg har ikke engang fått den av sex. Jeg hadde våte truser i noen dager.
Kan du melde din lesbiske venn og få meg inn på New York Mag-festen?
Blæra mi brenner, og jeg vil ikke utnytte kontaktene mine for deg nå.
Jada Pinket Smith lanserer en gratulasjonskortkolleksjon.
Du blir kul bare fordi du kjenner til den.
- Kan jeg få litt smertestillende? - Du burde ha spurt for...
...to timer siden. Nå er det helt tomt.
Kan du klø meg på ryggen, da?
Nei.
Du vet at de skal fjerne N-og R-linjen fra DeKalb?
Det minner meg om da jeg jobbet for transportmyndighetene.
Dette vet ikke folk, men de la ned B-linjen, eller latet som det-
- men lot bare ordføreren og hans homofile venner kjøre den.
- Unnskyld. - Jeg tror...
...at du aner hvem jeg snakker om. Hvis ikke, forestill deg dette:
En T-bane full av homoseksuelle. Jeg dømmer ikke. De kjørte i hemmelighet.
- Det er en sprø historie. - Du aner ikke!
- Men min jobb var å holde munn... - Ja visst, holde munn.
Vær så god. Fint at du kom, Bobby. Vi sees i morgen.
Ha det bra.
Hei, er det rosiner eller tranebær i sconesen?
Jeg vet ikke. Jeg vet ikke.
- Bobby? - Herregud.
Bobby!
Bobby? Bobby?
Det er min personlige mening at vi virkelig bør begynne å jobbe igjen.
Mer spesifikt bør du jobbe igjen.
- Det ville vært bra for helsen. - For helsen min?
Skal jeg bare droppe rehabiliteringen? Er det en god idé?
Det var hyggelig å treffe deg.
Beklager, men du er en fæl tilrettelegger.
Ikke for å fornærme deg, men det der var helt for jævlig.
Ingen skylder på deg.
Desi føler bare at du har støttet, og kanskje oppmuntret, tilbakefallet.
Hvordan er det ikke å skylde på meg? Men vi tar det senere.
Tanken på at jeg på et vis skulle ha forårsaket din avhengighet-
-er absurd.
- Nei, det er det ikke. - Herregud!
- Du hører vel det samme som meg? - Ja. Det går bra.
Vi lar Desi snakke ferdig, og så-
- får du snakke om følelsene dine. Jeg lover å gi deg mye tid.
- Snakk ferdig, så får jeg snakke. - Jeg har tenkt...
- Får jeg ta litt vann? - Absolutt.
Ta den tiden du trenger.
Herregud...
Bra. Bra.
Som sagt, jeg har hatt mye tid til å tenke på dette.
Jeg tar fullt ansvar for hvor jeg har havnet.
Men når det er sagt, var du med meg hele tiden. Rett ved siden av meg.
Du var partneren min, men så meg aldri.
Du så bare en pikk, en stemme-
-en gitar eller en platekontrakt.
Du hadde en forestilling om meg, men så meg aldri som menneske.
Jeg elsket deg.
Jeg var ikke som vennene dine, Hannah og gjengen-
- som bare sa: "Marnie bryr seg ikke om miljøet. Marnies poesi er masete."
Som himlet med øynene og sa: "Så typisk Marnie."
Jeg elsket at ting var typisk Marnie.
Jeg satset alt på oss. Men jeg klarte ikke å håndtere meg selv.
Og du gjorde det verre. Det er sant.
For da jeg hadde det vanskelig, stengte du bare.
Du gikk bare din vei. Du ga opp.
Stengte jeg? Ga jeg opp?
Aner du hvor vanskelig dette har vært for meg?
Jeg har blåmerker fra massasjen jeg trenger på grunn av ditt misbruk.
- Mener du alvor? - Ja.
Hørte du hva hun sa? Du fikk hele avrusingen min til å handle om deg.
Det gjorde du faktisk, Marnie.
Det er åpenbart at din narsissisme er skadelig for Desis rehabilitering.
Får jeg si én ting til? Rydd opp på din side, Marnie Marie.
Hold din side ren, Marnie Marie.
Typiske trekk for barn med sosiopati er å vise manglende empati...
- Ja. - ...skade dyr...
- Skyldig. - ...starte branner...
- ...og vandalisme. - Jeg har gjort så mye av dette.
Adam. Jeg var nok barnesosiopat. Jeg har jo vokst fra det nå.
Men jeg er et mirakel. Jeg må skrive en avhandling om meg selv.
Jeg forlot filmen. Faen! Hva faen har jeg gjort?
Kan du ikke bare be om unnskyldning? Østeuropeere er vant til kaos.
Jeg orker faen ikke mer. Vente som en idiot på å få bli en annens idiot!
Det er jævlig!
Jeg skal be agenten min fjerne meg fra systemet. Jeg er så forbanna!
Jeg vet det, elskling. Jeg vet det.
Får du beholde den jeansen?
Du vet overhodet ikke. Du kan jobbe uten en gjeng idioter som plager deg.
Du har bare én jævla psykopat å analysere.
Som deg?
Jeg sier jo at du må lage din egen film, Adam.
Du er en kunstner.
Og jeg er en person som vet hvordan man støtter en kunstner.
Det er ikke lett. Man trenger penger, sandwicher og folk som bryr seg...
Seriøst. Du er så kjedelig.
Vi kan fikse alt det der. Penger vokser bokstavelig talt på trær.
Vi sjekker det.
"Å lage... en film."
Det er masse her.
Fy faen, så slitsomt.
Vi var midt i en hektisk arbeidsdag, og så bare falt han sammen.
Ja. Jøss. José sa at han slo hodet hardt i bakken.
Jeg har dårlig samvittighet.
Han prøvde å fortelle en historie om Ed Koch og et hemmelig homsetog-
- men jeg jobbet. Man kan ikke høre på alle samtidig. Da blir man gal.
Kanskje man må velge hvem man skal høre på.
Hva skal det bety?
Hvor lenge var du lokalpolitiker? Tre måneder?
Så gikk du til å date jenter med magemuskler og ignorere døden.
Jeg er bekymret for deg, Ray.
Du er smart, men prioriteringen din er helt sprø.
Som om du er eksemplarisk?
Du hater kona di og jobben. Det eneste du liker, er å pante bokser.
Gratis penger!
Nå begynner du å gjøre meg forbanna, Herm.
Jeg jobber hardt for deg og dette stedet.
Hvordan våger du å kalle meg meningsløs?
Du skal ikke dømme meg for at jeg ikke takler Bobbys babling.
Hvem sa at du var Gud, forresten?
- Jeg tror ikke at jeg er Gud, Ray. - Bra. For det finnes ingen Gud.
Du er veldig arrogant, Ray. Gratulerer.
Jeg har sett alle fasene dine. Musikken-
- den mislykkede komiserien, kommunismen-
- og lokalpolitikken, og nå glir du bare rundt. Det er vel min feil.
Det har vært en jævlig dag. Jeg orker ikke å snakke om dette nå.
Du er så følsom, så hårsår. Kom igjen nå, Ray-Ray.
Jeg sier ikke at du er meningsløs. Men du kaster bort potensialet ditt.
Jeg drar hjem. Hvor faen jeg nå enn bor.
- Hei, mamma. - Hei.
Jeg kjører Tracy-treningen. Jeg har muskler jeg ikke visste om.
Ja, det er veldig bra. Jeg vil ha tilbake båndene når kneet er bra.
- Jeg tisser blod igjen, mamma. - Igjen? Får jeg se?
- Beklager. - Ok, du må dra til akutten.
Jeg vil ikke det, mamma. Jeg har en deadline.
- Hannah, bare dra nå. - Greit.
Ingen lager filmer om virkelige mennesker lenger.
Det kan bli vår greie. Det må være rått, ærlig og ekte.
Det eneste som er ekte, er dritten som har skjedd.
Ja. Ja! Vi må grave frem sannheten fra livet vårt.
Selv om det gjør vondt, selv om det er for smertefullt til å forstå.
Ja.
Adam. Som vår historie. Som vår historie med Hannah.
- Nei... - Jo! Jo!
- Det kan vi ikke. - Hva mener du?
Det er jo perfekt. Det handler om forhold, lojalitet-
- og svik, og det er rått og kraftfullt virkelig, Adam.
Kanskje det kan bli rensende for oss.
Kanskje det kan hjelpe oss å komme over alt og bli frie.
- Ja. Ja, ja, ja. - Ja.
- Jeg er kjempesvett! - Dette er kanskje greia.
Det forklarer alt om vår natur. Vi mener det godt, men sårer hverandre.
Det er en metafor for krig, storkonsern, religiøs kamp, alt!
Ja!
Herregud.
Vi er kanskje et par jævla genier.
- Vent. Vi må filme den på film. - Ok. Ja visst.
- I svart-hvitt. - Nei.
- For mye? - Ja.
Jeg glir ned.
- Helvete. - Faen.
- Jeg vet ikke om du husker meg. - Jeg husker deg.
- Hvordan går det? - Bra. Bare bra.
Jeg jobber på en privat klinikk, men hjelper til her noen skift i uka.
De uforsikrede. Så edelt av deg.
Jeg prøvde å skaffe Obamacare, men nettsiden ødela for meg.
Jeg skal se på det.
Jeg har urinveisinfeksjon. Jeg får det hele tiden.
Jeg trenger ciprofloksacin, Pyridium og kodein om du føler deg gavmild.
Ja. Urinprøven viste at du har en infeksjon.
I fremtiden bør du komme noen dager tidligere, når symptomene begynner.
Ja, men iblant vet jeg ikke om det er vanlig merkelig eller et problem.
Hva er det å leve, og hva er en infeksjon?
Det er mine spørsmål.
Jeg vet ikke om du tisser etter samleie, men det kan forebygge.
Og så er du jo gravid.
- Vet du det? - Nå gjør jeg det.
Klemmen føles litt feil, så jeg...
Vet du hvem faren er?
Han er en vannskiinstruktør som jeg ikke vil treffe igjen, så...
...han er overlykkelig.
Du...
Du må betale for aborten selv, men hvis du vil, kan jeg bli med.
Jeg kan se til at den utføres av en jeg stoler på.
Hvorfor tror du at jeg vil ta abort?
Mener du alvor?
Takk for hjelpen. Jeg kan ta min utgåtte antibiotika.
Hvordan våger Hermie å anklage meg sånn?
Så frekt. Hva har han gjort med livet sitt?
Han har kastet bort 20 år mer potensial enn meg.
Kanskje det er derfor han er så tøff. Han vil ikke at du skal bli som ham.
Det vil jeg ikke bli. Noensinne.
- Ok. - Ok!
Ok.
Faen, jeg kommer til å bli nøyaktig som ham.
Men hadde det vært så fælt?
Han har ei kone og et firma og er vis som tusen lykkekaker.
Ikke vet jeg, kanskje det hadde vært helt greit om jeg ble som ham.
Kanskje han vil at du skal få et bedre liv enn "helt greit".
Faen, du har rett.
Han vil at jeg skal bli en bedre versjon av ham.
- Jeg skal be om unnskyldning. - Bra.
Kanskje det er på tide at jeg endrer ting.
Kanskje det er på tide at jeg gjør noe ekte.
Noe som folk kommer til å huske.
- Som å ta livet av deg? - Hva?
Unnskyld, det hørtes bare ut som om du var på vei dit.
- Jeg skal ikke ta livet av meg. - Ok, bra.
- Vil du ta livet av deg? - Nei, slutt... Nei.
- Vi får snakke om dette senere. - Fint. Eller ikke.
Det der tok en uventet vending.
- Hei. - Hei.
Vi vil diskutere et kreativt prosjekt...
- Det er en film. - Ja.
Den handler om dynamikken vi har utviklet i flere år.
Jeg vet at det er smertefullt, så du trenger ikke å bestemme deg nå.
Nei, vi er virkelig ikke der ennå.
Men bare tenk på hvor rikt det er, rent filmatisk.
Og på hvilken historie vi kunne fortelle.
Vi håper virkelig-
- at du vil la oss dele erfaringene våre med verden...
- ...og liksom åpne denne... - Det er egentlig en pakke.
Ja, altså...
Dere får gjøre som dere vil.
- Hei. - Hei, hva skjedde med festen?
Kjempekjedelig. Bare en masse gamle homser som bare: "Jeg er så opptatt."
"Jeg rekker bare operaen i helgene." Fint for deg, Anthony.
- Var du på akutten? - Ja.
- Fikk du piller? - Det går bra.
- Fikk du smertestillende? - Nei.
De følelseskalde jævlene.
Kom hit.
Legg ditt lille hode i fanget mitt.
Kom. Sånn ja. Kom hit, lille venn.
Beklager at jeg bruker pizzahånden.
Jeg tilfører bare mer fett til denne greia.
Hermie? Er du der?
Jeg åpner nå, din døve jævel.
Jeg kommer inn.
Hermie?
Hallo?
Hermie?
Du, våkne. Jeg må snakke med deg.
Du. Hermie.
Hermie. Hermie!
Våkne, din jævel! Våkn opp!
Du! Hermie!
Tekst: Kay Morten Magelie www.sdimedia.com